Додаток 1
до Технічного регламенту

СУТТЄВІ ВИМОГИ ЩОДО БЕЗПЕЧНОСТІ

Попередні спостереження

1.	Зобов’язання, що випливають із суттєвих вимог щодо безпечності, наведених у цьому додатку для обладнання, що працює під тиском, також застосовують до агрегатів у разі існування відповідної загрози.

2.	Суттєві вимоги щодо безпечності, викладені у цьому Технічному регламенті, є обов’язковими. Зобов’язання, що випливають з таких суттєвих вимог щодо безпечності, застосовуються лише якщо існує відповідна загроза для обладнання, що працює під тиском, про яке йдеться, коли його використовують в умовах, обґрунтовано передбачених виробником.

3.	Виробник зобов’язується аналізувати загрози і ризики задля виявлення тих, що стосуються його обладнання з огляду на тиск; після цього він повинен проектувати та конструювати таке обладнання з урахуванням проведеного аналізу.

4.	Суттєві вимоги щодо безпечності необхідно тлумачити та застосовувати таким чином, щоб врахувати сучасний стан технічного розвитку та існуючу практику під час проектування і виробництва, а також техніко-економічні міркування, що відповідають високому ступеню захисту здоров’я і забезпечення безпеки.

ЗАГАЛЬНІ ВИМОГИ

5.	Обладнання, що працює під тиском, проектують, виготовляють і перевіряють, та, за доцільності, обладнують та встановлюють таким чином, щоб забезпечити його безпечність під час введення в експлуатацію відповідно до інструкцій виробника або в обґрунтовано передбачених умовах.

6.	Обираючи найбільш доцільні рішення, виробник повинен застосовувати принципи, викладені нижче в такому порядку:
усунути або зменшити загрозу, наскільки це практично можливо;
застосувати доцільні заходи захисту від загроз, які не можуть бути усунені;
якщо доречно, інформувати користувачів про залишкову загрозу, зазначаючи чи необхідно вживати відповідних спеціальних заходів для зниження ризиків під час встановлення та/або використання.
7.	У випадку, коли відомо про можливість неправильного використання, або її можна чітко передбачити, обладнання, що працює під тиском, проектується у спосіб, що допоможе запобігти ризикам такого неправильного використання, або, якщо таке неможливо, надається належне попередження про те, що обладнання, що працює під тиском, не можна використовувати таким чином.

ПРОЕКТУВАННЯ

8.	Обладнання, що працює під тиском, необхідно належним чином спроектувати з урахуванням усіх відповідних чинників задля забезпечення його безпечності впродовж всього передбаченого строку служби.
В ході проектування необхідно враховувати відповідні коефіцієнти запасу міцності з використанням комплексних методів, які включають достатній запас міцності в усіх відповідних режимах збою.

Проектування належної міцності

9.	Обладнання, що працює під тиском, необхідно спроектувати з урахуванням навантажень, що відповідають його цільовому використанню та іншим обґрунтовано передбачуваним умовам експлуатації. Зокрема, необхідно враховувати такі чинники:
внутрішній/зовнішній тиск;
температура навколишнього середовища та робоча температура;
статичний тиск і масу вмісту в експлуатаційних та випробувальних умовах;
навантаження від переміщення, вітрове та сейсмічне навантаження;
реактивні сили та моменти, спричинені опорами, кріпленнями, трубопроводами, тощо;
корозія і ерозія, втома, тощо;
розпад нестабільного робочого середовища.
Необхідно брати до уваги різні навантаження, що можуть виникати одночасно, враховуючи ймовірність їх одночасного виникнення.

10.	Проектування належної міцності ґрунтується на будь-якому із наведених нижче методів:
як правило, методі розрахунку, описаному в пункті 11 цього додатка, що за необхідності доповнюється методом експериментального проектування, описаним у пункті 14 цього додатка;
методі експериментального проектування без розрахунку, описаному в пункті 14 цього додатка, у разі, коли добуток максимально допустимого тиску PS на місткість V становить менше 6000 бар·на л, або добуток PS на DN становить менше 3000 бар. 

Метод розрахунку

Стійкість до тиску та інші аспекти навантаження

11.	Допустимі напруження обладнання, що працює під тиском, обмежуються з урахуванням обґрунтовано передбачених режимів збою в умовах експлуатації. З цією метою застосовують коефіцієнти безпеки, щоб повністю усунути будь-які неточності, зумовлені особливостями виготовлення, фактичними умовами експлуатації, напруженнями, способами розрахунку, властивостями та поведінкою матеріалів.
Ці методи розрахунку повинні забезпечувати достатні запаси міцності, що відповідають, за доцільності, вимогам пункту 7 цього додатка.
Викладених вище вимог можна досягти шляхом застосування одного із наведених нижче методів, залежно від обставин, та, якщо необхідно, як доповнення до іншого методу або у поєднанні з ним:
проектування за формулою;
проектування за результатами аналізу;
проектування за механікою руйнування матеріалів.

Опір

12.	Для визначення опору обладнання, що працює під тиском, про яке йдеться, використовують відповідні проектні розрахунки, зокрема:
розрахунковий тиск не повинен бути меншим максимально допустимого тиску, та враховувати статичний і динамічний тиски робочого середовища, а також розпад нестабільних робочих середовищ. Якщо посудина поділена на окремі камери під тиском, перегородка між ними повинна бути сконструйована базуючись на найвищому можливому тиску для камери відносно найнижчого можливого тиску в сусідній камері; 
розрахункові температури повинні враховувати належні запаси міцності;
конструкція повинна належним чином враховувати всі можливі комбінації температури і тиску, які можуть виникнути в обґрунтовано передбачених умовах експлуатації обладнання;
максимальне напруження та його пікові концентрації повинні перебувати в межах безпечних значень;
при розрахунку стійкості до тиску необхідно використовувати значення, що відповідають властивостям матеріалу, на основі задокументованих даних з урахуванням положень, викладених у пункті 4 цього додатка, разом з відповідними коефіцієнтами безпеки. Властивості матеріалів, які необхідно брати до уваги, за доцільності, включають:
межа текучості, що у відповідних випадках становить 0,2% або 1,0% умовної межі текучості за розрахункової температури;
межа міцності при розтягуванні;
характеристики міцності, залежні від часу, наприклад, межа повзкості;
дані щодо втоми;
модуль Юнга (модуль пружності);
відповідна величина пластичної деформації;
енергія розриву при згинанні;
в’язкість руйнування;
до властивостей матеріалу необхідно застосовувати відповідні поєднання факторів залежно від, наприклад, типу неруйнівного випробування, з’єднаних матеріалів і передбачених умов експлуатації;
конструкція повинна належним чином враховувати всі обґрунтовано передбачувані механізми погіршення характеристик (наприклад, корозію, повзучість, втому), що відповідають цільовому використанню обладнання. В інструкціях, згаданих в пунктах 38 – 40 цього додатка, особливу увагу необхідно звернути на певні особливості конструкції, що стосуються строку служби обладнання, наприклад:
для повзучості: розрахункова кількість годин експлуатації за заданих температур;
для втоми: розрахункова кількість циклів за заданих рівнів напруження;
для корозії: розрахунковий припуск на корозію.

Стійкість

13.	Якщо розрахована товщина не забезпечує адекватної структурної стійкості, необхідно вжити належних заходів для виправлення ситуації, беручи до уваги ризики, пов’язані з транспортуванням і поводженням.

Метод експериментального проектування

14.	Конструкція обладнання може бути затверджена, повністю або частково, відповідною програмою випробування, проведеного на типовому зразку обладнання або категорії обладнання.
Програма випробування чітко визначається перед таким випробуванням і затверджується призначеним органом, відповідальним за модуль оцінки відповідності конструкції, якщо такий існує.
У такій програмі визначають умови випробувань і критерії приймання або відмови. Фактичні значення основних параметрів і характеристик матеріалів, що є складовою обладнання, яке проходить випробування, вимірюють перед випробуванням.
За доцільності, під час випробувань необхідно передбачити можливість спостереження за критичними зонами обладнання, що працює під тиском, за допомогою належної вимірювальної апаратури, здатної з достатньою точністю реєструвати деформації і напруження.
Програма випробування повинна включати:
1) випробування тиском на міцність, мета якого полягає в перевірці того, що за тиску з певним запасом міцності, що залежить від максимально допустимого тиску, в обладнанні не буде виявлено суттєвих витоків або деформацій, що перевищують встановлені граничні значення.
Для визначення випробувального тиску використовують різницю значень геометричних і фізичних властивостей матеріалів, виміряних за випробувальних умов, та значень, що використовуються для цілей проектування; враховується різниця між випробувальною та розрахунковою температурами;
2) якщо існує ризик повзучості або втоми, відповідні випробування, визначені на основі вказаних умов експлуатації обладнання, наприклад, часу витримки за визначеної температури, кількості циклів за визначених рівнів напруження;
3) за необхідності, додаткові випробування щодо інших факторів, зазначених у пункті 9 цього додатка, наприклад, корозії, зовнішніх пошкоджень.

Положення щодо забезпечення безпечного поводження та експлуатації

15.	Метод експлуатації, визначений для обладнання, що працює під тиском, повинен бути таким, щоб виключити будь-який обґрунтовано передбачуваний ризик в ході експлуатації обладнання. За доцільності, особливу увагу необхідно звертати на:
механізми замикання і відкривання;
небезпечні витоки при випуску для зменшення тиску;
пристрої для запобігання фізичного доступу за умови наявності тиску або вакууму всередині;
температуру зовнішньої поверхні з урахуванням цільового використання;
розпад нестабільного робочого середовища.
Зокрема, обладнання, що працює під тиском, оснащене люком доступу, повинне мати автоматичний або ручний пристрій, за допомогою якого користувач зможе легко переконатися в тому, що відкривання не становить жодного ризику. Крім того, у разі якщо відкривання може бути здійснено швидко, обладнання оснащують пристроєм блокування, щоб запобігти відкриванню у випадках, коли тиск або температура робочого середовища становлять загрозу.

Засоби перевірки

16.	Обладнання, що працює під тиском, проектують та виготовляють у спосіб, який дає можливість проведення всіх необхідних перевірок для забезпечення безпеки.
У випадках, коли потрібно забезпечити постійну безпеку обладнання, необхідно передбачити наявність засобів для визначення внутрішнього стану обладнання, наприклад, отвори для фізичного доступу всередину обладнання, що працює під тиском, задля проведення належних перевірок у безпечний та ергономічний спосіб.
Інші заходи для забезпечення безпечного стану обладнання, що працює під тиском, можуть застосовуватися у будь-якій із таких ситуацій:
якщо його розміри замалі для фізичного доступу всередину;
якщо відкривання обладнання, що працює під тиском, негативно вплине на його внутрішню частину;
якщо речовина, що міститься в обладнанні, не демонструє шкідливого впливу на матеріал, з якого виготовлено обладнання, що працює під тиском, а інших механізмів погіршення внутрішнього стану обладнання не передбачено.

Засоби дренування і видалення повітря

17.	У відповідних випадках необхідно забезпечити належні засоби для дренування та видалення повітря обладнання, що працює під тиском:
для уникнення шкідливого впливу, наприклад, гідравлічного удару, вакуумного руйнування, корозії або неконтрольованих хімічних реакцій. При цьому необхідно врахувати всі етапи експлуатації та випробувань, зокрема випробування тиском;
для забезпечення безпечного очищення, огляду та технічного обслуговування.

Корозія або інший хімічний вплив

18.	У відповідних випадках необхідно забезпечити належний припуск на корозію або захист від корозії та інших хімічних впливів, з урахуванням цільового та обґрунтовано передбачуваного використання.

Знос

19.	У разі можливості виникнення інтенсивної ерозії або стирання, необхідно вжити належних заходів з метою:
мінімізувати їхні наслідки доцільним конструктивним рішенням, наприклад, збільшенням товщини матеріалу або використанням спеціального покриття чи облицювання;
дозволити заміну частин, на які здійснюється найбільший вплив;
привернути увагу, в інструкціях, що наведені в пунктах 38 – 40 цього додатка, до заходів забезпечення стабільного безпечного використання обладнання.

Агрегати

20.	Агрегати повинні бути сконструйовані у спосіб, за якого:
складові частини, що збираються разом, є надійними та відповідають своєму призначенню;
всі складові частини належним чином згруповані та правильно зібрані.

Положення щодо заповнення та спорожнення

21.	За необхідності, обладнання, що працює під тиском, необхідно проектувати у такий спосіб, оснащувати пристроями, або давати можливість оснащення таким пристроями, щоб забезпечити його безпечне заповнення та спорожнення, зокрема, у випадку таких ризиків:
1)	під час заповнення:
переповнення або надлишковий тиск, зокрема, беручи до уваги коефіцієнт заповнення та тиск пари за розрахункової температури; 
нестабільність обладнання, що працює під тиском;
2)	під час спорожнення: неконтрольований випуск робочого середовища під тиском;
3)	під час заповнення або спорожнення: небезпечне під’єднання або від’єднання.

Захист від перевищення допустимих меж для обладнання, 
що працює під тиском

22.	У разі коли, за обґрунтовано передбачуваних умов можливе перевищення допустимих меж, обладнання, що працює під тиском, оснащується відповідними захисними пристроями, або проводиться підготовка для оснащення ними, окрім випадків, коли захист такого обладнання передбачений іншими захисними пристроями в складі агрегата.
Відповідний пристрій або комбінація таких пристроїв визначають залежно від особливих характеристик обладнання або агрегата.
Відповідні захисні пристрої та їх комбінації складаються з:
запобіжних пристроїв, як визначено в абзаці 4 пункту 4 цього Технічного регламенту;
за необхідності, належних пристроїв моніторингу, наприклад, індикаторів та/або аварійної сигналізації, що дають змогу автоматично чи вручну вживати заходів для підтримання обладнання, що працює під тиском, в межах допустимих показників. 

Запобіжні пристрої

23.	Запобіжні пристрої повинні:
бути спроектовані та сконструйовані для забезпечення надійності та придатності для їх передбачуваного використання, а також, за доцільності, враховувати вимоги до технічного обслуговування та випробувань пристроїв;
бути незалежними від інших функцій, якщо тільки такі інші функції не впливають на їхню захисну функцію;
відповідати належним принципам проектування задля отримання відповідного та надійного захисту. Зокрема, такі принципи включають режим безпечної роботи у разі збою, резервування, різнобічність і автоматичну діагностику.

Пристрої обмеження тиску

24.	Ці пристрої повинні бути сконструйовані таким чином, щоб тиск постійно не перевищував максимально допустимий тиск PS; однак, за необхідності, допускається короткочасна зміна тиску відповідно до специфікацій, викладених у пункті 51 цього додатка.

Пристрої контролю температури

25.	Ці пристрої повинні мати відповідний час спрацювання, передбачений вимогами безпеки, що відповідає функції вимірювання.

Зовнішня пожежа

26.	За необхідності, обладнання, що працює під тиском, повинне бути сконструйоване та, у відповідних випадках, оснащене належними пристроями, або мати можливість оснащення таким пристроями, задля дотримання вимог щодо мінімізації шкоди в разі виникнення зовнішньої пожежі, звертаючи особливу увагу на його цільове використання.

ВИРОБНИЦТВО

Процедури виробництва

27.	Виробник повинен забезпечити компетентне виконання положень, визначених на етапі проектування, шляхом застосування доцільних методів і відповідних процедур, особливо з урахуванням аспектів, викладених нижче.

Підготовка складових частин

28.	Підготовка складових частин (наприклад, формування та підготовка фасок) не повинна призвести до появи дефектів або тріщин чи змін механічних властивостей, що, ймовірно, матимуть негативний вплив на безпечність обладнання, що працює під тиском.

Нерознімне з’єднання

29.	Нерознімні з’єднання і суміжні зони не повинні мати жодних поверхневих або внутрішніх дефектів, що негативно впливають на безпечність обладнання.
Властивості нерознімних з’єднань повинні відповідати мінімальним властивостям матеріалів, що з’єднуються, за винятком випадків, коли під час розрахунку конструкції спеціально враховуються інші значення відповідних властивостей.
Для обладнання, що працює під тиском, нерознімне з’єднання складових частин, що забезпечують стійкість до тиску обладнання, а також складових частин, що безпосередньо приєднують до них, повинне здійснюватися кваліфікацікованим персоналом відповідно до належних робочих процедур.
Для обладнання, що працює під тиском, віднесеного до категорій II, III та IV, робочі процедури та персонал затверджує компетентна стороння організація, якою, на власний розсуд виробника, може бути:
призначений орган;
стороння організація відповідно до положень пункту 76 цього Технічного регламенту.
З метою такого затвердження стороння організація проводить експертизи та випробування, передбачені відповідними національними стандартами, чи аналогічні експертизи та випробування, або забезпечує їх проведення.

Неруйнівні випробування

30.	Неруйнівні випробування нерознімних з’єднань обладнання, що працює під тиском, проводяться кваліфікованим персоналом. Для обладнання, що працює під тиском, віднесеного до категорій III та IV, персонал затверджує стороння організація, відповідно до положень пункту 76 Технічного регламенту обладнання, що працює під тиском (далі – Технічний регламент).

Термообробка

31.	У разі коли існує ризик того, що в процесі виробництва властивості матеріалу зміняться настільки, що це негативно вплине на безпечність обладнання, що працює під тиском, на відповідному етапі виготовлення необхідно провести його термообробку.

Простежуваність

32.	Необхідно запровадити та дотримуватися відповідних процедур ідентифікації матеріалів, з яких виготовлені складові частини обладнання, що впливають на стійкість до тиску, за допомогою відповідних засобів від етапу отримання матеріалів, протягом процесу виготовлення до етапу заключних випробувань виготовленого обладнання, що працює під тиском.

Заключна оцінка

33.	Обладнання, що працює під тиском, підлягає заключній оцінці, як це описано нижче.

Остаточна перевірка

34.	Обладнання, що працює під тиском, проходить остаточну перевірку, що передбачає огляд та вивчення супровідних документів, для перевірки відповідності вимогам Технічного регламенту. Можуть враховуватися результати випробувань, проведених в ході виробництва. З огляду на необхідність з причин безпеки, остаточну перевірку проводять всередині та ззовні щодо кожної частини обладнання, де це необхідно, під час виробництва (наприклад, якщо перевірка під час вихідного контролю вже не є можливою).

Контрольні випробування

35.	Заключна оцінка обладнання, що працює під тиском, включає випробування на стійкість до тиску, яке зазвичай проводиться в формі випробування гідростатичним тиском за тиску щонайменше рівному, значенню наведеному в пункті 53 цього додатка, якщо доречно.
Для обладнання, що працює під тиском, серійного виробництва, яке віднесене до I категорії, це випробування може проводитися із застосуванням статистичних методів.
Якщо випробування гідростатичним тиском має негативний вплив або є недоцільним, можливе проведення інших випробувань, значущість яких було визнано. Перед проведенням таких інших випробувань, застосовують додаткові заходи, наприклад, неруйнівні випробування або інші методи аналогічної значущості.

Перевірка пристроїв безпеки

36.	Заключна оцінка агрегатів повинна також включати перевірку пристроїв безпеки, призначену для перевірки їх повної відповідності вимогам, зазначеним у пункті 22 цього додатка.

Маркування та етикетування

37.	На додаток до маркування знаком відповідності, передбаченого пунктами 69 – 75 Технічного регламенту, а також інформації, яку необхідно надати відповідно до пунктів 19 та 26 Технічного регламенту, надається інформація наведена нижче:
1)	 для всього обладнання, що працює під тиском:
рік виробництва;
	ідентифікація обладнання, що працює під тиском, за його характеристиками, наприклад, типом, ідентифікаційним номером серії або партії, та серійним номером;
	суттєві максимальні/мінімальні допустимі граничні показники.
2)	залежно від типу обладнання, що працює під тиском, додаткова інформація, необхідна для безпечного встановлення, експлуатації або використання та, у разі необхідності, технічного обслуговування і періодичного огляду, наприклад:
об’єм (V) обладнання, що працює під тиском у літрах (L);
номінальний діаметр (DN) трубопроводів;
застосовний випробувальний тиск PT в барах і дата;
встановлений тиск запобіжного пристрою в барах;
потужність обладнання, що працює під тиском, у кВт;
напруга живлення у В (вольтах);
цільове використання;
коефіцієнт заповнення в кг/л;
максимальна маса заповнення в кг;
маса тари в кг;
група робочого середовища.
3)	за необхідності, попередження, прикріплені до обладнання, що працює під тиском, для попередження про неправильне використання, яке, як показує практика, може мати місце.
Інформація, зазначена в пункті 37 цього додатка, наноситься на обладнання, що працює під тиском, або на табличку з технічними даними, надійно прикріплену до нього, окрім таких випадків:
у певних випадках може використовуватися відповідна документація для уникнення повторного маркування окремих частин, наприклад, складових частин трубопроводів одного й того ж агрегата;
якщо обладнання, що працює під тиском, є надто малим за розмірами, наприклад, у випадку з приладдям, інформація може наводитися на етикетці, прикріпленій до такого обладнання, що працює під тиском;
для маси, що заповнюється, та попереджувальних знаків, передбачених підпунктом 3, можуть використовуватися етикетки або інші відповідні засоби, за умови, що вони лишатимуться читабельними протягом належного періоду часу.

Інструкції з експлуатації

38.	У разі надання на ринку обладнання, що працює під тиском, воно повинне супроводжуватися, наскільки це необхідно, інструкціями для користувача, що містять всю необхідну інформацію щодо безпеки, стосовно:
монтажу, у тому числі збору різних частин обладнання, що працює під тиском;
введення в експлуатацію;
використання;
технічного обслуговування, у тому числі його перевірки користувачем.

39.	Інструкції повинні містити інформацію, нанесену на обладнання, що працює під тиском, відповідно до пункту 37, за винятком його серійного номеру, та, в разі необхідності, повинні супроводжуватися технічною документацією, кресленнями і схемами, необхідними для повного розуміння цих інструкцій.

40.	За потреби, в цих інструкціях також зазначають ризики, що виникають через неправильне використання обладнання відповідно до пункту 7 цього додатка, та особливості конструкції відповідно до пунктів 11 – 13 цього додатка.

МАТЕРІАЛИ

41.	Матеріали, що використовуються для виготовлення обладнання, що працює під тиском, повинні бути придатними для такого застосування впродовж всього запланованого строку служби, окрім випадків, коли передбачено їх заміну.
Зварювальні матеріали та інші з’єднувальні матеріали повинні належним чином задовольняти лише відповідні вимоги пункту 42, підпункту 1 пункту 43 та абзацу першого пункту 44 цього додатка, як окремо, так і після з’єднання в єдину конструкцію.

42.	Матеріали частин під тиском, повинні:
мати властивості, що відповідають всім обгрунтовано передбачуваним умовам експлуатації та умовам випробування, та, зокрема, вони повинні бути достатньо в’язкими та міцними. У відповідних випадках, характеристики матеріалів повинні відповідати вимогам пункту 54 цього додатка. Крім того, у відповідних випадках, слід особливо обережно обирати матеріали з метою уникнення крихкого зламу; якщо з певних причин необхідно використання крихкого матеріалу, потрібно вживати відповідних заходів;
бути достатньо стійкими до хімічного впливу робочого середовища, яке міститься в обладнанні, що працює під тиском; хімічні та фізичні властивості матеріалу, необхідні для безпечної експлуатації, не повинні суттєво піддаватися впливу впродовж запланованого строку служби обладнання;
не повинні суттєво змінюватися через старіння;
бути придатними для передбачених процедур обробки;
бути відібраними для уникнення суттєвих небажаних наслідків з’єднання різних матеріалів.

43.	Виробник обладнання, що працює під тиском, повинен:
1)	належним чином визначити значення, необхідні для проектних розрахунків, наведених у пунктах 11 – 13 цього додатка, та суттєві характеристики матеріалів і методи їх обробки, передбачені пунктом 42 цього додатка;
2)	у своїй технічній документації зазначити інформацію про дотримання ним технічних вимог цього Технічного регламенту щодо матеріалів, одним із способів наведених нижче:
шляхом використання матеріалів, які відповідають вимогам національних стандартів;
шляхом використання матеріалів, на які поширюється затвердження схвалення на використання матеріалів обладнання, що працює під тиском, відповідно до пунктів 52 – 57 Технічного регламенту;
шляхом оцінювання окремих матеріалів;
3)	для обладнання, що працює під тиском, віднесеного до категорій III та IV, окрему оцінку щодо оцінювання окремих матеріалів здійснює призначений орган, відповідальний за процедури оцінки відповідності обладнання, що працює під тиском.

44.	Виробник обладнання повинен вживати необхідних заходів для забезпечення відповідності використовуваних матеріалів вимогам всіх необхідних специфікацій. Зокрема, для всіх матеріалів необхідно отримувати документацію, що укладається виробником матеріалів та засвідчує їх відповідність специфікаціям.
Для основних частин, що перебувають під тиском, та призначаються для обладнання категорій II, III і IV, таке засвідчення має форму сертифікату контролю відповідного продукту.
Якщо виробник матеріалу має належну систему забезпечення якості, сертифіковану компетентним органом, та якщо матеріали пройшли особливу оцінку, сертифікати, видані виробником, вважаються такими, що засвідчують відповідність необхідним вимогам цього пункту.

ОСОБЛИВІ ВИМОГИ ДО ОБЛАДНАННЯ, ЩО ПРАЦЮЄ ПІД ТИСКОМ

45.	На додаток до застосовних вимог, передбачених пунктами 1 – 4 цього додатка, наведені нижче вимоги застосовуються до обладнання, що працює під тиском, про яке йдеться в пунктах 46 та 47 цього додатка.

ОБЛАДНАННЯ, ЩО ПРАЦЮЄ ПІД ТИСКОМ ТА ПІДІГРІВАЄТЬСЯ ПОЛУМ’ЯМ АБО НАГРІВАЄТЬСЯ БУДЬ-ЯКИМ ІНШИМ СПОСОБОМ, ТА ЩОДО ЯКОГО ІСНУЄ РИЗИК ПЕРЕГРІВУ, ПЕРЕДБАЧЕНЕ ПУНКТОМ 8 ТЕХНІЧНОГО РЕГЛАМЕНТУ

46.	До такого обладнання належать:
пристрої для виробництва пари та гарячої води, передбачені підпунктом 2 пункту 8 Технічного регламенту, наприклад, парові та водогрійні котли, що підігріваються полум’ям, пароперегрівачі та проміжні пароперегрівачі, котли-утилізатори, котли для спалювання відходів, електродні котли або котли з електричним підігрівом, автоклави, разом з оснащенням та, за доцільності, власними системами очищення води та подачі палива;
обладнання для нагрівання для технологічних потреб, окрім нагрівачів води та пари, передбачене підпунктом 1 пункту 8 Технічного регламенту, наприклад, нагрівачі для хімічних та інших подібних процесів, а також обладнання, що працює під тиском, для харчової галузі.
Таке обладнання, що працює під тиском, розраховують, проектують та будують у спосіб, який дозволяє уникнути або мінімізувати ризик розгерметизації, зумовленої перегрівом. Зокрема, у відповідних випадках необхідно забезпечити:
застосування належних засобів захисту для обмеження експлуатаційних параметрів, зокрема, подачі та відведення тепла і, за необхідності, рівня робочого середовища, задля уникнення ризику місцевого або загального перегріву;
забезпечення місць відбору проб, за їх необхідності, для оцінки властивостей робочого середовища з метою уникнення ризиків, пов’язаних з відкладеннями та/або корозією;
застосування достатніх застережних заходів для усунення ризику пошкодження відкладеннями;
наявність засобів безпечного відведення залишкового тепла після вимикання обладнання;
вжиття заходів задля запобігання небезпечному накопиченню легкозаймистих сумішей горючих речовин і повітря, або зворотному удару полум’я.

ТРУБОПРОВОДИ, ЗАЗНАЧЕНІ У ПІДПУНКТІ 3 ПУНКТУ 8 ТЕХНІЧНОГО РЕГЛАМЕНТУ

47.	Під час проектування та конструювання необхідно забезпечити, що:
ризик надмірного навантаження, зумовлений неприпустимим вільним переміщенням або прикладанням надмірних зусиль, наприклад, до фланців, з’єднань, сильфонів або шлангів, належним чином контролюється, шляхом створення опор, закріплення, акерування, вирівнювання або попереднього натягу;
якщо є ймовірність виникнення конденсату всередині трубопроводів для газоподібних робочих середовищ, забезпечено засоби осушення та видалення відкладень з найбільш заглиблених частин трубопроводу з метою уникнення пошкодження гідравлічним ударом або корозією;
можливість пошкодження, спричиненого турбулентністю або вихроутворенням, належним чином врахована; застосовні відповідні частини пункту 19 цього додатку;
ризик втоми через вібрації в трубах належним чином врахований;
якщо в трубопроводах містяться робочі середовища групи 1, забезпечено належні засоби ізоляції відгалужень трубопроводів, розміри яких становлять суттєву загрозу;
ризик ненавмисного випуску робочого середовища зведено до мінімуму; місця відведення чітко позначені на одній і тій же стороні трубопроводу, із зазначенням робочого середовища, що міститься в ньому;
положення та маршрут підземних трубопроводів зазначені, принаймні, у технічній документації для полегшення безпечного проведення оглядових, інспекційних та ремонтних робіт.

ОСОБЛИВІ КІЛЬКІСНІ ВИМОГИ ДО ПЕВНОГО ОБЛАДНАННЯ, ЩО ПРАЦЮЄ ПІД ТИСКОМ

48.	Наведені нижче положення є обов’язковими для застосування. Однак, якщо вони не застосовуються, зокрема у випадках, коли матеріали чітко не зазначені, а гармонізовані стандарти не застосовуються, виробник повинен продемонструвати, що він вжив необхідних заходів для забезпечення аналогічного загального рівня безпеки.
Положення, викладені у цій частині, доповнюють суттєві вимоги щодо безпечності, передбачені пунктами 1 – 47 цього додатка, для обладнання, що працює під тиском, до якого вони застосовуються.

Допустимі напруження

49.	Позначення
Re/t – межа текучості, яка за розрахункової температури визначається як:
верхня межа текучості для матеріалу, який має нижню і верхню межі текучості;
1,0 % умовної межі текучості аустенітної сталі і нелегованого алюмінію;
0,2 % умовної межі текучості в інших випадках.
Rm/20 – мінімальне значення межі міцності при розтягуванні за 20 °C.
Rm/t – межа міцності при розтягуванні за розрахункової температури.

50.	Залежно від використовуваного матеріалу, допустима загальна напруженість за умов переважно статичних навантажень і температур за межами діапазону, в якому суттєво проявляється повзучість, не повинна перевищувати найнижчих із таких значень:
1)	для феритової сталі, у тому числі нормалізованої сталі (нормалізований прокат), за винятком дрібнозернистої сталі та сталі, що пройшла спеціальну термообробку, 2/3 від Re/t та 5/12 від Rm/20;
2)	для аустенітної сталі:
якщо її подовження після розриву перевищує 30 %, 2/3 від Re/t;
або, як альтернатива, якщо її подовження після розриву перевищує 35 %, 5/6 від Re/t та 1/3 від Rm/t;
3)	для нелегованого і низьколегованого сталевого литва 10/19 від Re/t та 1/3 від Rm/20;
4)	для алюмінію, 2/3 від Re/t;
5)	для алюмінієвих сплавів, за винятком сплавів дисперсійного твердіння 2/3 від Re/t та 5/12 від Rm/20.

Коефіцієнти зварювання

51.	Для зварних з’єднань коефіцієнти зварювання не повинні перевищувати наведених нижче значень:
для обладнання, що підлягає руйнівним та неруйнівним випробуванням для підтвердження відсутності суттєвих дефектів у всієї низки з’єднань: 1;
для обладнання, що підлягає вибірковим неруйнівним випробуванням: 0,85;
для обладнання, що не підлягає неруйнівним випробуванням, окрім візуального огляду: 0,7.
За доцільності, необхідно брати до уваги тип напруження і механічно-технологічні властивості з’єднання.

Пристрої обмеження тиску, зокрема для посудин, що працюють під тиском

52.	Різка зміна тиску, про яку йдеться в пункті 24 цього додатка, не повинна перевищувати 10 % максимально допустимого тиску.

Гідростатичний випробувальний тиск

53.	Для посудин, що працюють під тиском, гідростатичний випробувальний тиск, передбачений пунктом 35 цього додатка, не повинен бути меншим будь-якого з таких значень:
що відповідає максимальному навантаженню, якому може піддаватися обладнання, що працює під тиском, за експлуатаційних умов, з урахованням його максимально допустимого тиску та максимально допустимої температури, додані на коефіцієнт 1,25;
максимально допустимому тиску, доданому на коефіцієнт 1,43, залежно від того, яке з них є більшим.

Характеристики матеріалу

54. За винятком випадків, коли вимагаються інші значення відповідно до інших критеріїв, що беруться до уваги, сталь вважається достатньо в’язкою для задоволення вимог другого абзацу пункту 34 цього додатка, якщо під час випробування на розтягнення, проведеного за стандартною процедурою, її подовження після розриву складає не менше 14 %, а її енергія розриву при згинанні, виміряна на випробувальному зразку з V-подібним надрізом за ISO, становить не менше 27 Дж за температури не більше 20 °C, але не більшої, ніж найнижча передбачена робоча температура.